Din idiot! Det spejl var vores eneste måde at komme hjem på.
Anthony... jeg tror ikke, hun er helt tilfreds med dig.
Du skulle ikke være gået op på taget. Det hele er gået i fisk.
Det er din fantasi. Pas på, du ikke skærer dig.
- Spejlknuseren. - Der er han. Spejlknuseren.
Han har knust et magisk spejl. Det betyder 7 års ulykke.
Hold nu op. I er da ikke overtroiske, vel?
Se selv. Hvad I ikke tror på kan ikke gøre jer fortræd.
Se lige den sten. Hvad er sandsynligheden for det?
Spejlknuser. Forsvind ud af byen. Du bringer os uheld.
Godt...
Det duer ikke. Vi mangler rammen. Vi er nødt til at tage tilbage.
- Hvad er der bagpå? - Ikke rode stumperne sammen.
Vi var flere timer om at stykke dem sammen.
Måske er det et fingerpeg... Mand rød ved bjergkludens krig.
- Måske handler det om et slag. - Det er et håndværkersegl.
Fremstillet af... Fremstillet af war...
- Af kludebjerge... - Det er et n.
- Fremstillet af... - Det er et d... drage.
Nej, der er et mellemrum.
Fremstillet af dværgene på Dragebjerget.
- Åh, nej. Dragebjerget. - Ved du, hvor det er?
- Han ved, hvor det er. - Lad os komme af sted.
I skal vide, at det er meget langt herfra.
Vi må hen til de bondehus og få lidt mad, før vi tager af sted.
Det er ikke guld... Det er snydeguld.
Jeg fik det billigt, fordi det var så umanerligt grimt.
Hvor kommer de lyde fra?
Nisselort!
Gummiben.
- Her er vist ikke nogen. - Jeg hørte noget.
Lad os kigge omme bagved.
De er tilbage.
Dræb dem.
Krampe!
Velkommen hjem, Deres Majestæt og til lykke. Vi har været bekymrede.
Gudskelov er De tilbage. Der er så meget, der skal organiseres.
Lord Rupert er ude og indsamle Deres kroningsgaver.
Fodsoldaten kender jeg ikke. Et nyt medlem af staben?
- Jeg vil gerne op på mit værelse. - Ja, De er vel udmattet efter rejsen.
Nej, jeg skal lade vandet. Det skal være nu, ellers letter jeg ben.
- Skal jeg få noget sendt op? - Ja, hvad plejer jeg at få?
Kakao og en ostemad... Det er Deres livret, Majestæt.
Så lad mig få det... og send lige en bakke saftige ben op også.
Væk! Vi tager os af hestene.
Jeg var på Dragebjerget engang, da jeg var en lille hvalp... prins.
Indgangen til dværgenes rige ligger meget højt oppe.
Det er ret langt væk, men jeg husker ikke rigtigt hvor.
Faktisk kan jeg slet ikke huske noget for tiden.
Jeg bliver mere og mere hundeagtig.
- Sikke en fæl drage. - Hvad er en søgetilladelse?
- Der er intet her. - Det må være oppe på bjerget. Kom.
Gid jeg kunne huske, om dragerne stadig er i live.
Nej!
- Var der noget vigtigt i den? - Begge stropper knækkede samtidigt.
Hvad er chancen for det? En ud af en milliard.
- Du strammede dem ikke godt nok. - Jo, det var sort uheld.
Jeg er vist den mest uheldige, siden jeg rejser med dig.
Hvis du vil sige noget, så sig det i stedet for at surmule.
Jeg surmuler ikke.
Hvad gjorde du oppe på det tag? Hvor kunne du?
- Med spejlet. Vores eneste håb. - Det er knust. Sket er sket.
Et helt liv har jeg passet på dig. Du er alene 5 minutter og hvad sker der?
Hvem har passet dig igennem 20 år?
Jeg arbejdede seks dage om ugen. Men du tænker kun på dig selv.
- Somme tider hader jeg dig bare. - gør det bare, hvis det hjælper.
Det er langt bedre end det andet sted. Det siger jeg dig.
Ingen hjalp mig. Jeg klarede det selv. Nå...?
Er der nogen?
Kom her. Det er dronningen.
Deres Majestæt! Vi er tilbage!
- I bedste behold. - Og mere gale end nogensinde.
Jeg må tilstå, jeg er overrasket over at se jer.
Deres Majestæt... kan De bruge et af spejlene til at kontakte vores far?
Han er meget bekymret for os.
- Så I har ikke hørt nyheden? - Vi har ikke hørt noget.
- Vi har været guld. - Jeres far er blevet myrdet.
Hvem gjorde det?
Pigen... hun forgiftede ham.
Sværg på, at I vil finde hende.
Det sværger vi på!
Hvor skal du hen? Stien går der.
Nej, den går nedad. Det her er vejen op.
Det er en sti for geder. Den går op bagom bjerget.
Anthony, det er højst uregelmæssigt -
- men vil du ikke nok klappe mig?
- Det er denne vej. - Går du den vej, så går jeg min.
Du skal ikke give mig skylden, når dragerne æder dig.
Jeg går ikke den vej. For den er forkert.
Åh, nej... beslutninger.
Kommer du med? Du ved, det er den rigtige vej.
Tænk at hun trodsede mig. Du gik med mig, fordi det er den rigtige?
Nej... jeg gik kun med dig, fordi Virginia ikke forstår, hvad jeg siger.
Mig forstår hun heller ikke.
Og så skulle han få ret nu!
Hvornår er hvepse begyndt at lave boer i bjerge?
Og så planter jeg hånden i et. Det er simpelthen utroligt.
Jeg er bange for, jeg er ved at miste forstanden.
- Nej, du er ej. Hold nu op. - Det er jeg. Du lovede at klappe mig.
Både klappe og kæle, tak. Det var dejligt.
Jeg er ved at blive en hund, og der er ingen vej tilbage.
Jeg er træt... træt hele tiden. Jeg vil sove.
Gid jeg var en hund. Så ville jeg blive passet og fodret -
- og skulle ikke tænke på noget. Det ville være et paradis.
Hej... I klarede det.
Ja, vi har været her et stykke tid.
- Godt en time. - Jeg vidste ikke, det var et kapløb.
Jeg vidste ikke, det var en sti.
Der er flere poteaftryk her. De er gået denne vej.
Død... død!
Se det fra den lyse side. Nu får vi ikke bank mere.
Vi kan bare kvaje os uden at blive straffet.
Ja, godt vi slap af med den gamle skiderik.
Han kan rende os.
Vent. Hvad er det, vi siger? Han var vores far.
Han tog os med på jagt.
Han gav os vores første våben.
Han lærte os at holde et tortur- offer ved bevidsthed i timevis.
Den lille heks kan bare vente sig. Vi flår hovedet af hende.
Du sidder vist på nogen.
Her hviler Optimisten Ivan.
Mon de folk fandt dragen, eller fandt dragen dem?
De grave ser gamle ud. Her er vist ikke drager mere.
Det er vanvid. Vi må have klatret 300 meter.
- Vi bør nok overnatte her. - På en gravplads?
Stop lige lidt. Er du vanvittig?
Det var en dårlig ide at kravle helt herop. Det beklager jeg.
Du savner ulven, ikke?
Det er slut for mig, for jeg kan ikke klare syv års ulykke.
Men én ting skal du vide. Jeg er meget stolt af dig.
Uden dig ville vi ikke være nået så langt.
Jeg fryser. Giv mig et knus.
Stort ben...stort ben...
Prins, hvor har du fået det fra?
- Stort ben... - Ja, stort ben.
Det største jeg har set. Hvor har du fået det fra?
Følg med mig.
- Vi har fundet dragen. - Og den spyer ikke ild.
Nej, men den bevogter noget. En indgang.
Vent... Prins...
- Dværgminer... - Her laver de nok spejlene.
Jeg kan ikke se bunden. Der går jeg ikke ned.
Det er den eneste vej. Bare gå bag ved mig.
Hvis dværge kan gøre det, må den være sikker.
Måske er loftet meget lavt.
Måske er det slet ikke en slisk. Det kan være et dragefodringstrug.
Åh, nej!
Kom nu, far. Du kan godt.
Du klarede det. Bravo.
Hør efter...
Kammerater, det er en stor dag.
Tiden er inde til at bevidne spejlets fødsel.
Ingen har lavet et sandhedsspejl i over 500 år.
Se Prins Wendells kroningsgave.
Se, Prins. Det er til dig.
Kender I straffen for at gå ind i vores hemmelige spejlminer?
- Er det en stor bøde? - Det er døden. Det er vores bjerg.
I må godt beholde det. Vi vil bare tilbage til Det 4. Kongerige.
Vi vidste ikke, det var forbudt område.
Uvidenhed er ingen undskyldning. I er gået ned i det 9. kongerige -
- og enhver som prøver at stjæle vores hemmeligheder, skal dø.
Behold bare jeres hemmeligheder. Vi har brug for jeres hjælp.
Der var et magisk spejl, som kom ud for et lille uheld...
Dig...? Var det dig?! Er du klar over, hvad du har gjort?
Du har ødelagt et af de store rejsespejle?
- Sagde du et af rejsespejlene? - Som om der findes andre.
- Vil I også smadre de to andre? - Vi har brug for dem. Hvor er de?
I finder kun død her. Før dem til den gamle skakt og smid dem i.
Nej... vent!
Kig i sandhedsspejlet. Det er Prins Wendell.
Sønnesøn af den mægtigste kvinde, der har levet.
Det stemmer. Det er ham. Og jeg er hans tolk.
- Hvilken magi er dette? - Hvem er I fremmede rejsende?
Vi er ude på en hemmelig mission -
- for at forvandle prins Wendell tilbage. Jeg er en vigtig person.
Længe er der blevet fortalt historier om den dag -
- hvor en stolt prins ville stå foran os på fire ben.
Ja... og det er i dag.
Nu har jeg slået hovedet 200 gange.
Pas lidt på.
Jeg hader dværge. Den første dværg jeg ser, bliver til kebab.
Hvis de ser en trold, går de på os og flår lemmerne af os.
Klap i. Hvad er vi? Trolde eller mus?
Vi er trolde, som ikke er bange for noget.
Dværge har holdt til i de grotter i flere tusinde år.
I gamle dage vi led frygtelige tab, fordi grotterne var fyldt med drager.
Disse grotter indeholder kviksølv, som handrager er afhængige af.
Det er ekstremt kviksølv.
Almindeligt kviksølv er for langsomt til magiske spejle.
De fleste forsøg på at lave et magisk spejl mislykkes.
De reflekterer bare, men somme tider med lidt dværgekspertise...
Er du ramt af uheld?
Vi søger et rejsespejl i stedet for det, der blev knust.
Det var ikke vores skyld.
Rejsespejle...
Vore optegnelser går ikke så langt tilbage.
Det tænkte jeg nok. Men der er en anden mulighed.
Lad os se, om vi kan vække Gustav. Kom. Han er derhenne.
Gustav, du har besøg. I må tale højt. Han er ret døv.
Gustav, vi skal spørge dig om noget.
Et spørgsmål om rejsespejle.
Et svar giver jeg kun, hvis spørgsmålet rimer.
- Alle gamle spejle taler i vers. - Typisk.
Blev der lavet andre rejsespejle -
- som kan hjælpe som kan hjælpe os ud og sejle?
Tre fine spejle blev der skabt.
Men at skabe dem krævede en stor pris.
Hvor er de andre to?
Vores spejl gik itu. Hvad skal vi gøre. Hvor er de andre to?
Spejlet blev knust fordi der var et fjols ved navn Anthony.
Spejl to ligger på en bund med tang og søgræs på hovedet.
- En bund... med tang. - Havbunden.
Ja, et faldt i det Store Nordiske Hav. Det kan I godt afskrive.
Hvad I søger er ikke blevet set -
- siden det blev stjålet af en dronning.
Dronningen. Det kan vi godt undvære.
- Anthony, får jeg en kiks? - Nej.
Du har været en stor hjælp. Sig hvor vi kan finde dronningen.
Hun er i nærheden, men ej alene.
Et sted som ikke er hendes hjem.
I et slot langt væk til en side -
- hvor dronningen engang blev kaldt Snehvide.
Prins Wendells slot.
Nej!
Mordere! I har myrdet mine spejle.
Spejlmordere. Dræb dem!
Slå alarm!
Hvad var det?
- Vi må væk. - Ja. Lad os gå herned.
Jeg er lige bag ved dig.
Virginia!
- Er du okay? - Nej, jeg er ej.
- Jeg kan ikke klare mere. - Vær lidt forsigtig.
Det skyldes mit uheld. Kan det snart blive værre?
Far... far!
Kom du noget til?
Jeg har vist brækket noget. Jeg kan ikke røre mig.
- Lad mig hjælpe dig. - Nej! Jeg har brækket ryggen.
Okay...
Vi er nødt til at finde en vej ud. Vi kan ikke gå samme vej tilbage.
- Jeg vil ikke dø herinde. - Vi skal nok finde en vej ud.
Jeg kan ikke hjælpe dig.
Så må jeg prøve at finde en vej ud alene -
- og så kommer jeg tilbage. Måske kan Prins lugte frisk luft.
Alt for mange gange. Du finder ikke tilbage.
Jeg finder en vej ud, og jeg kommer tilbage efter dig.
Det lover jeg.
Jeg lægger et spor af brødkrummer, så jeg kan finde dig.
Virginia...
Sørg for, du selv kommer ud.
Jeg kommer tilbage!
For syv mænd gav hun sit liv.
For en god mand var hun en hustru.
Under isen ved Snehvide-vandfaldet -
- der ligger den skønneste af dem alle.
Goddag, Virginia.
- Du ser træt ud. - Er du død?
Ja, det kan man vist godt sige.
Jeg dukker mest op som en god fe af og til nu.
Men jeg har stadig indflydelse, og jeg har beskyttet dig på andre måder -
- og skærmet dit billede mod dronningens spejle.
Men snart, Virginia, er du nødt til at se og blive set.
Jeg er ikke med.
- Hvad synes du om min sønnesøn? - Jeg kan lide ham.
- Han har haft godt af at være hund. - Han er ved at miste forstanden.
Derfor må du gøre noget. Vi har brug for, du redder kongeriget.
Mig? Du er vist gået til den forkerte.
Jeg har den rette.
Jeg har ventet på dig, Virginia.
Min mor var dronning, og hver dag sad hun ved vinduet og syede.
Hun så på sneen, der faldt, og længtes efter at få en lille pige.
En dag stak hun sig på nålen og ned på sneen faldt tre dråber blod.
Og da hun vidste da, at hun ville dø, når hun fødte mig.
Min far var meget ked af det i meget lang tid -
- men giftede sig igen, fordi han var ensom.
Min nye mor tog intet med til slottet undtagen sine magiske spejle.
Hver dag låste hun døren til soveværelset -
- klædte sig af, kiggede i spejlet og sagde:
"Lille spejl, der hænger der, hvem er skønnest i verden her?"
Og spejlet svarede: "Min frue er skønnest af alle."
Og hun blev glad, fordi hun vidste, at spejlet talte sandt.
Men jeg blev ældre, og da jeg var syv, var jeg lige så køn som dig.
Og en dag, da dronningen spurgte spejlet, svarede det:
"Min dronning er skøn at skue, men Snehvide er skønnere end Dem."
Min stedmor tilkaldte sin jæger og sagde:
"Før barnet ud i skoven. Jeg kan ikke tåle synet af hende."
Kan du forestille dig det øjeblik -
- når du indser, at du er så hæslig, at din egen mor vil myrde dig?
Da jægeren hævede sin kniv faldt jeg på knæ og tryglede ham:
"Lad mig leve. Jeg beder dig. Lad mig leve."
Og så lagde han kniven fra sig.
Jeg var rædselsslagen og løb ud i mørket.
Jeg løb, til jeg var helt udmattet, og pludselig lå der en lille hytte.
Den hytte vi fandt.
Ja, og da jeg gik ind, var alt den perfekte størrelse for mig.
På bordet var der dækket op til syv, og da jeg gik ovenpå -
- stod der syv senge på rad. Jeg var dødtræt og faldt straks i søvn.
Da jeg vågnede, kom der mænd op ad trappen med lamper -
- der svingede frem og tilbage som ildfluer.
Jeg blev lammet af frygt, og da de så mig, sagde de:
"Sikke en yndig lille pige."
De sagde, at hvis jeg gjorde rent og lavede mad og vaskede -
- og syede og strikkede og holdt det hele fint -
- så måtte jeg blive, og jeg skulle aldrig mangle noget.
Jeg fortalte om min stedmor, og de blev ret paranoide.
Jeg måtte aldrig tage ind til byen eller lukke op for fremmede.
Hendes spejle fandt mig til sidst.
Hun forklædte sig som en købmand og klatrede over de syv bjerge.
To gange kom hun. En gang med et korset for at knuse mine ribben -
- og så med en forgiftet kam for at bedøve mig.
Den sidste gang kom hun med en kurv fuld af de skønneste æbler -
- og denne gang blev hun for at se mig dø.
Og for at være sikker, holdt hun mig i sine arme, til jeg døde -
- da jeg blev kvalt af et stykke forgiftet æble.
Ofte tænker jeg på, hvorfor jeg lukkede hende ind.
Vidste jeg ikke, at hun var ond?
Det vidste jeg godt.
Men jeg vidste også, at jeg ikke kunne holde døren lukket hele livet -
- bare fordi det var farligt og jeg måske ville komme til skade.
- Hvad har det med mig at gøre? - Alt.
Du er kold, Virginia. Hvordan er du blevet så kold?
Du er stadig fortabt i skoven.
Men ensomme fortabte piger som os kan redde sig selv.
Du står på tærsklen til at blive noget stort.
Nej, jeg er et nul. Jeg duer ikke til noget.
En dag vil du blive som mig.
Du vil blive en god rådgiver for andre fortabte piger.
Rejs dig op... op med dig.
Spejlet her viser dig, hvad du vil se og hvad du ikke vil se.
Gift er dronningens våben og med det skal hun besejres.
Du skal finde den forgiftede kam, hun prøvede at dræbe mig med.
Hvad kan jeg udrette alene?
Klyng dig ikke til det, du ved... Du skal ikke tænke, men blive.
- Min fakkel går ud. - Lad den gå ud. Tag mørket til dig.
Men jeg kan ikke finde vej ud i mørke.
Du må bede om et ønske, og jeg vil prøve at opfylde det.
Men sørg for at bede om det rette.
Okay, jeg ønsker...
Jeg ønsker, at fars uheld stopper, og at hans ryg ikke er brækket.
Det var strengt taget to ønsker, men det er sket.
Din far er i stor fare. Du må hen til ham.
Gå hen til ham nu, Straks.
Virginia... Jeg var ved at gå fra forstanden.
Jeg havde næsten opgivet alt håb.
Det var det rette at gøre.
Jeg går langsomt til værks og får altid, hvad jeg vil have.
Hvor er hunden? Prinsen...? Hvor er pigen?
Skrid ad helvede til.
Jeg spørger ikke igen.
Dræb mig bare. Jeg er ligeglad.
Du skal fortælle mig alt, før du dør.
- Rejs dig og kom med mig. - Nej. Min ryg er brækket.
- Nej, den er ej. - Hvad mener du?
Hør... den føles jo bedre. Hvordan er det sket?
- Jeg fandt noget vidunderligt... - Fandt du en vej ud?
- Noget bedre. - Er der noget bedre end en vej ud?
- Ja. - Hvad?
Kig.
Hvad?
- Hun var her. Det var... - Hvad? Fandt du en vej ud?
Ja.
Vent, hvad gør du?
Lyt... kan du høre det?
Vi klarede det.
Herligt.
Jeg tror, vi er tilbage i Det 4. Kongerige.
Hvor har du det fra?
Lille spejl, jeg holder der, hvem er skønnest af alle her?
- Det er Christine. - Nej.
Det kan ikke passe.
Det er hende. Du godeste. Det er din mor.
Nogen iagttager mig.
Det er mor.
Vent.
Nogen udspionerer mig.
Nej, det kan ikke passe. Det var mor.
Hun er her. Hvordan er det muligt?
Du sagde, hun boede i Miami.
Noget måtte jeg sige. Du spurgte mig hele tiden.
- Hvorfor smed du spejlet væk? - Hvis vi kan se hende...
- ... kan hun måske se os. - Og hvad så? Hvad vil hun gøre?
Det ved jeg ikke.
Hvordan er hun endt her?
Hun har det andet spejl.